Кръвта на Дванадесетте демонски луни трябва да съдържа
висок процент от кръвта на Кибуцуджи. Ако успея да я извлека,
лекарството, което ще излекува Незуко, ще се завърши по-скоро.
Да! Иносуке!
Победи ли го?
Какво ти е на тялото, Иносуке?
Попитах дали победи онова нещо или не!
Да, победих!
Но по-важното сега е твоето здраве!
Не ми е притрябвала твоята чувствителност!
Слушаш ли? Разбираш ли?
Всичко, което можеш ти, мога и аз!
Преди да си се усетил, главата ми ще стане по-корава от твоята!
А да не говорим, че... Да не говорим, че...
Ужасни рани.
Не успях да спася и другите ни приятели.
От този човек долавях миризма на ужас и страдание.
Достатъчни да я накарат да желае собствената си смърт.
Какво не е наред с тази планина?
Член на Дванадесетте демонски луни
и демонско семейство, живеещи тук...
Нищо ми няма!
Обаче...
Мислех, че демоните не живеят заедно!
Ох!
Изведнъж ме заболя!
Какво, по дяволите? Това е досадно!
Не откривам Танджиро и Иносуке никъде!
Къде са отишли?
Накъде?
И нещо тук вони! Вони!
Плаче ми се!
И звукът от тези паяци е адски зловещ!
Знам, че и те просто се борят за живота си, но все пак!
Замълчи! Не издавай звуци!
Това възможно ли е изобщо?
Епизод 17: "Трябва да се усъвършенстваш в едно"
Паяк с човешко лице!
Какво е това? Какво е това?
Нека да е сън! Нека да е сън! Сън!
Ако това е сън, обещавам да се трудя!
Ако се събудя с главата ми в скута на Незуко,
обещавам, че ще се старая!
Ще изора полета!
Ще изора цял декар, не, дори два!
Затова!
Нека се събудя от този кошмар!
Какво е това?
Хора, превърнати в паяци?
Летяща къща?
Сякаш виждам нещо, но това нишки ли са?
Вони ужасно!
И то доста!
Танджиро би пукнал от това...
Дори ме наболя гърлото!
Ще ми текнат сълзи!
Очите също ме болят!
Огромно е!
Огромно! Огромно!
Огромно!
Прекалено е голямо!
Отказвам да разговарям с някой като теб!
Безполезно е да бягаш.
Свършено е с теб.
Какви ги плямпаш?
Не искам да говориш с мен!
Не харесвам такива като теб!
Вече разбра, че си сгазил лука, нали?
Какво имаш предвид? - Погледни ръцете си.
Ръцете ми?
Че какво им има?
Какво е това?
Отрова.
Бил си ухапан от паяк, нали? Тази отрова ще те превърне в такъв.
В рамките на 30 минути,
ще станеш мой роб и ще пълзиш по земята!
Виж, това е часовник.
Чаткаш ли?
Когато дългата стрелка се завърти дотук,
ще станеш член на клана на паяците!
А когато е тук, ще почувстваш изтръпване и болка в крайниците.
Тук ще си замаян и ще ти се гади!
Тук ще усетиш силна болка,
тялото ти ще се свие и ще загубиш съзнание!
И когато се събудиш...
Бягането...
...е безполезно! Да, да, да!
Знам това! Знам го!
Какво си мислиш, че правиш? - Замълчи! Просто Замълчи!
Няма нужда да се страхуваш.
Навлезе ли отровата напълно,
ще станеш паяк и ще загубиш своя разум!
Не! Точно това не ми харесва!
Защо не го разбираш?
Нямам гадже и приятели! Никой не ме харесва!
Виждам, че искаш допълнителна доза, за да се превърнеш в паяк по-скоро.
Не! Не! Не искам това!
Стегни се!
Не плачи и недей да бягаш!
Така няма да стигнеш до никъде!
Зеницу!
Слизай от там! Продължаваме с обучението!
Не! Ако това продължи, ще умра! Със сигурност ще умра...
Няма да умреш! Не и от това ниво!
Слизай от там, малък кретен! - Дядо!
За теб съм учител!
Но аз те обичам, дядо!
Когато момичето, което обичах ме накара
да заема пари, за да избяга с друг,
ти ме спаси от моите огромни задължения.
Може би просто си искал да обучиш мечоносец.
Искам да отговарям на твоите очаквания!
Но това е невъзможно!
Чувствам се ужасно!
Вечер тренирам тайно сам.
Не мигвам и за миг.
Но не получавам никакви резултати!
Какво не е наред? Сериозно, какво?
Успокой се, Зеницу! Имаш способността да...
Стига вече!
Зеницу!
Какъв трагичен живот.
Бях ударен от светкавица.
Цветът на косата ми се промени.
Бях благодарен, че съм жив, но...
Аз...
Мразех себе си повече от всеки.
Винаги си казвах, че трябва да се взема в ръце,
но в крайна сметка се свивах, бягах и хленчих.
Искам да се променя. Искам да стана надежден човек.
Но все пак!
Давам всичко от себе си, нали?
Защо трябва да ставам плешив и да се превръщам в чудовище?
Това е нелепо! Нелепо!
Какво му има на този?
О, не! Не се качвайте тук!
Оставете ме за малко сам!
За малко!
Косата ми вече изпада...
Значи е започнало.
Не ми е споменавал тази част!
Кой е този?
Не е ли ловец на демони, дошъл да утрепе семейството ни?
Припадна?
Не мога да повярвам колко е мекушав.
Ще падне върху главата си и ще пукне.
Какво става?
Дъхът на мълнията, първа форма.
Отровна храчка!
Завъртя се във въздуха, за да го избегне?
Какви бързи рефлекси! Сякаш е напълно различен човек!
Дъхът на мълнията, първа форма.
Момчета! Хванете го!
Дъхът на мълнията, първа форма.
Заема една и съща позиция отново и отново.
Няма съмнение. Това приятелче...
Може да създава само една атака!
Хубаво, Зеницу.
Това за теб е достатъчно.
Това е повод за празнуване!
Щом можеш само едната, усъвършенствай се!
Усъвършенствай до краен предел!
Но дядо...
Преди това беше ядосан.
Защото Дъхът на мълнията има три форми, а аз можех само едната.
Знаеш ли как се кове меч?
Идея си нямам.
Още ще ме удря? Ще се разплача.
Мечовете...
Удряш, удряш и удряш,
за да се избавиш от всички ненужни примеси
и да увеличиш чистотата, и издръжливостта на острието.
Затова ли ме подлагаше на постоянен тормоз?
Но аз не съм от желязо, нали?
А съм от плът и кръв.
Не ставаш за нищо, нали?
И се наричаш ловец на демони?
Всеки момент ще се окажеш неподвижен заради отровата.
Зеницу, усъвършенствай се!
Не е срамно да плачеш.
Не е срамно да бягаш!
Само не се предавай!
Вярвай.
Ти претърпя цялото онова адско обучение!
Със сигурност ще получиш плодовете на труда си!
Усъвършенствай се до краен предел!
Превърни се в най-издръжливото острие!
Дай всичко от себе си!
Махай се.
Не ме карай да се повтарям. Махай се.
Знаеш какво говоря.
Не те ли е срам да ревеш като бебе по цял ден?
Измет...
Цялото време, прекарано с теб, е пропиляно.
Учителят е изключителен човек.
Но дядо каза...
Дядо? Не говори, сякаш ти е част от семейството!
Учителят е бивш Хашира!
Някой, който е получил най-високата титла в Корпуса!
Никой друг не получава шанс да бъде трениран от бивш Хашира!
Времето, през което учителят те тренирал, е пропиляно!
Дразниш ме! Изчезни!
Защо си тук?
Защо настояваш да оставаш?
Нямам родители, които да таят надежди в мен.
Никой не мечтае за мои бъдещи постижения.
Да бъда полезен,
да успея да защитя някого
и да направя този човек щастлив, веднъж в живота.
Дори за толкова просто бъдеще.
Няма никой, който ще желае това.
Ако се провалиш, заплачеш и избягаш дори веднъж,
ще кажат "о, не, този не става" и ще го подминат.
Но не и дядо!
Отново и отново той непоколебимо ме наказваше.
Продължавах непрестанно да бягам... Отново и отново.
Той ме връщаше обратно...
Очевидно прекаляваше с боя.
Но той никога не ме изоставяше!
Пронижете го! Инжектирайте му повече отрова!
Това ще го довърши!
Какво става?
Въздухът вибрира.
Дъхът на мълнията, първа форма...
Гръм и мълния!
Шесткратно!
Изчезна?
Разряза ли ме?
Мен?
Да разреже?
Той?
Някой като него?
Това е невъзможно!
Да бъда победен от някой, който едва се движи?
Сън...
Това е щастлив сън.
Аз съм силен.
По-силен от всички.
Мога да помагам на безсилните и на хората в беда.
По всяко време.
Всичко, на което дядо ме научи,
цялото прекарано време...
Не беше напразно.
Сън, в който благодарение на дядо
станах силен и помогнах на много хора.
Но сега всичко свърши...
Чунтаро...
Съжалявам.
Не се предавай!
Не се предавай.
Използвай техниката за дишане, за да забавиш отровата.
Дори да е болезнено и мъчително,
не избирай лесния път да избягаш
иначе дядо ще те накаже.
Да.
И Танджиро ще ти се скара.
Какъв беше този звук?
Това мълния ли беше? - Откъде да знам?
Не подушвам никакви гръмотевични облаци.
Острата миризма във въздуха ми попречва.
Иносуке!
Мисля да тръгна натам.
Тръгвай и прави каквото 'щеш!
Ще слизаш ли?
От планината?
Защо ми е да го правя?
Имаш сериозни рани.
Нямам дори драскотина!
Не, Иносуке! Раните ти... Който и да ги види...
Демон!
Заради миризмата, която се носи над планината,
нищо не успях да усетя!
Ще те правя на кайма, проклето демонче!
Недей да бягаш! - Иносуке!
Татко!
Какъв ти татко?
Иносуке!
Не смей да се доближиш..
... до семейството ми!
Оставям останалото на теб, татко.
Дъхът на водата, втора форма!
Водно колело!
Превод: ИСМАИЛ КАДИРОВ
Младшо и основно училище!
Разкази от Академията на Убийците!
Денят започва рано! - ЕДНА СУТРИН
Ще се откажа! Само едно ме спира!
И това е "проверката на облеклата"!
Мога да оглеждам момичетата на воля!
Незуко!
Макомо изглежда сладка днес! И онази е красавица!
Г-н Томиока!
Грешите! Това е просто проверка!
Първо погледни своята коса, а после другите!
Естествен цвят е!
Следва епизод 18: "Кована връзка."
Това е естествения й цвят. - Следва продължение...